Ekonomika Svazijska je poměrně diverzifikovaná. Zemědělství, lesnictví a těžba rud tvoří zhruba 13 % HDP Svazijska, zatímco výrobní odvětví (převážně cukrovarnictví a výroba textilu) reprezentují 37 % HDP. Služby tvoří zbývajících 50 %, nicméně značnou část služeb představují služby státní.
Navzdory tlumenému růstu ekonomiky v období na přelomu 80. a 90. let 20. století, které bylo značně ovlivněno ekonomickými problémy a politickými změnami v Jihoafrické republice, vykazuje Svazijsko z dlouhodobého hlediska nejlepší výsledky v ekonomickém růstu. Díky liberálnímu přístupu k zahraničním a soukromým investicím, především v hornictví a průmyslu vzrostlo HDP mezi lety 1980–1990 o 6,7 % a mezi lety 1990–2000 o 3,4 %. Zranitelnost svazijské ekonomiky leží ve velké míře na závislosti na produkci cukrové třtiny a na Jihoafrické republice, jež poskytuje možnost vývozu, investic a zaměstnání. I přesto má Svazijsko rozvinutá průmyslová odvětví v oblasti zpracování celulózy, konzervovaného ovoce, textilní výroby a výroby spotřebního zboží, jako například lednic, obuvi a domácích produktů. Oficiální finanční aktiva Svazijska mají dvojí správu. Aktiva náležící Svazijskému národu, zahrnující komunální půdní zdroje a minerály, jsou spravovány institucí Tibiyo TakaNgwane [1](bohatství národa). Ta byla založena roku 1968 králem Sobhuzou II. a operuje nezávisle na svazijském parlamentu. Moderní ekonomika spadá pod vládu a je pod stálým tlakem na ekonomické změny. Na rozdíl od rychlého růstu v 90. letech přišla po roce 2000 stagnace, způsobená zhoršujícím se investičním klimatem, narušováním ekonomických preferencí, klesající konkurenceschopností, slabou institucionální kapacitou a devastací pracovní síly vlivem HIV/AIDS. Průměrný růst HDP byl 2,6 % na osobu v letech 2000–2008. V reakci na světovou hospodářskou krizi v letech 2008–2009 se ekonomika Svazijska v letech 2009–2010 zpomalila a v roce 2011 prošla malým poklesem, než se vrátila k růstu o dvě procenta na osobu mezi lety 2012–2015.